Iako se pokušava predstaviti kao odmetnik od Bakirove SDA i dašak svježine na političkoj sceni, sve ukazuje da je Semir Efendić instaliran na čelo politički margnizalizirane Stranke za BiH upravo od moćnih SDA-ovaca koji su i tvorci lokalne političke figure u vidu načelnika sarajevske općine.
Nije teško prozreti i zaključiti da je Efendić kao malezijski student blizak radikalnom krilu SDA, nad kojim od osnivanja svoju sjenu ima lice s američke crne liste Hasan Čengić. Uz Čengića, glavni ideolog i mentor mlađahnog Efendića je i Huso Ćesir.
Svoje radikalne i rigidne stavove Efendić nije krio tokom godina u kojima je na političkoj pozornici, pa su tako ostale zabilježene njegove retrogradne izjave prema ženama, ali i općenito radikalne izjave političkog konteksta.
Efendić nije krio ni svoj naklon prema Čengiću, uprkos njegovoj mutnoj ratnoj prošlosti kao ni prema Husi Ćesiru, poznatom po čovjeku koji napada kameru a ne kamermana.
Zanimljivo je da se Hasan Čengić spominje kada god se određena grupa odcijepi od SDA, pa tako se njegovo ime spominje i u kontekstu transfera Efendića iz SDA u SBiH. Ime Huse Ćesira, koji vedri i oblači novogradskom SDA, odmah se spominjalo u kontekstu da će i on krenuti za svojim učenikom u SBiH, međutim, to se za sada nije zvanično desilo.
I Čengić i Ćesir važe za "buntovnike" unutar SDA, ali uprkos tome i brojnim skandalima i aferama do sada su uspijevali zadržati se u odlučujućim strukturama SDA i biti na poziciji moći.
Da bi se razumjela geneza njihovog opstanka unutar SDA, a sve u kontekstu pokušaja stvaranja SDA-ove političke trojke, čije bi jedno krilo bio i Efendić, potrebno je ući u historiju, ne samo političkih odnosa, nego i ratnu.
Raport je od obavještajnih struktura dobio ratnu dokumentaciju koja opisuje poslove porodice Čengić, Huse Ćesira, ali i Šefkije Okerića, jednog od glavnih finansijera SDA i bliskog prijatelja Bakira Izetbegovića.
Iz dokumentacije se vidi da su sami kadrovi SDA prijavljivali sumnjive poslove ove trojke, ali da su urpkos svemu ostajali bliski stranci.
Posebno se to odnosi na Ćesira, koji je još 1993. godine stvarao narodni front u Općini Novi Grad protiv SDA, a plan se zvao "događanje naroda".
Krenimo redom.
Raport je u posjedu informacije koje su sastavljali ratni funkcioneri državne bezbjednosti. Prvu je sastavljao kontroverzni Jusuf Jašarević, dio SDA-ove obavještajne strukture. Informacija je bile klasificirana kao "vojna tajna" i "strogo povjerljivo".
![](https://raport.ba/wp-content/uploads/2021/05/info-cesir-768x1024.jpg)
Jašarević u svojoj informaciji, sačinjenoj 23.10.1993. godine, opisuje pobunu u Novom Gradu, čiji su predvodnici upravo Huso Ćesir i Šekfija Okerić.
Jašarević piše:
"Predsjednik opštine Novi grad Enes Čengić je u razgovoru sa užim dijelom Komande 101. mtbr iznio više bezbjedonosno interesantnih podataka o funkcionisanju i problemima civilne vlasti u ovoj opštini. On je istakao Ismeta Hadžića (komandanta 5. mtbr.), Husu Ćesira (Ismetovog pomoćnika za logistiku) i Šefkiju Okerića (bivšeg predsjednika IO Opštine), koji, kao zagovarači krute linije SDA, imaju namjeru da dignu muslimanski narod protiv legalno izabranih organa opštine Novi grad.
![](https://raport.ba/wp-content/uploads/2021/05/info-cesir-1-768x1024.jpg)
S tim u vezi Čengić tvrdi da je nedavno okupljanje žena MZ "Ragib Džindo" i njihov protest bio u režiji ovih lica, te da ga je odobrio komandant Viteške 2.mtbr Pelko Esad. Ovakvu aktivnost Čengić kvalifikuje kao pokušaj "događanja naroda", a ovu ocjenu potkrepljuje činjenicom da oni (Hadžić, Ćesir i Okerić) zagovaraju izmjenu zakona (vjerovatno o izborima) kako bi se javnim glasanjem "vidjelo ko je ZA, a ko PROTIV njih.
Inače, Čengic ističe da građani i borci Dobrinje ne podržavaju ponašanje i rad Komande 5.mtbr, što su iskazali i kroz peticiju sa 500 potpisa u kojoj traže da se smijeni komandant i Komanda 5.mtbr, Komanda Civilne zaštite.
![](https://raport.ba/wp-content/uploads/2021/05/info-cesir-2-768x1024.jpg)
U peticiji (koju Čengić ima kod sebe) ističu se nepravilnosti u podjeli humanitarne pomoći (jer se pojedincima uskraćuje pravo na ovu pomoć), kao i da je struja namijenjena prioritetima priključena u stanove komandantovih prijatelja. Gospodin ČengiĆ je još istakao da Ćesir (inače potpredsjednik SDA opštine) i Okerić provode neke aktivnosti, navodno za SDA, a u stvari radi se o ličnoj materijalnoj koristi. Tako je, na primjer, Okerić izdavao dozvole za rad ugostiteljskih i trgovinskih objekata Brajlovićima i Jazićima, a da ovi zauzvrat dio prihoda daju SDA. Međutim, Čengić tvrdi da novac ne ide stranci već u privatne džepove".
Nakon ovakvih informacija, i Ćesir i Čengić ostali su na polugama moći unutar SDA. U godinama nakon rata, obojica su izgradila svoja poslovna carstva preko kojih izdašno finansiraju Stranku demokratske akcije.
I dok se Okerić drži po strani od uobičajenog političkog angažmana, Ćesir i danas vlada organizacijom SDA u Novom Gradu i to suvereno i često mimo jednoobrazne politike koju utvrde viši organi stranke. Ipak, tako političko soliranje mu se tolerira, čak i u trenutcima kada je ono prelazilo granice, a kako je često znalo biti, posebno u kontekstu Efendića. Zbog toga je teško očekivati da će Efendić svoj političku put nastaviti putem koji SDA ne odobrava.
Raport je u posjedu još slične dokumentacije, a koju će objavljivati sukcesivno.